![]() | |||||
Kämpa kämpa!! |
![]() | ||
"JAG KAN MAMMA!!!! JAG KAN CYKLA MAMMA!!! TITTA!!!!!" |
Det är alltid de här lyckligaste stunderna...som blir olyckligast. När kroppen splitter av glädje så skriker den av sorg. För det är ju FEL att du inte är här! Du skulle ju vara här och varje gång jag känner WOW så känner jag FAN!! Jag vill kunna lyfta luren och berätta. Alla de där sakerna...som jag ju vet att du ville veta och få vara med om. Du missar det. Du var inte här.
Snart är det sommar och simskolan börjar. Till hösten börjar du skolan. Snart tappar du din andra tand och imorgon kanske du lär dig att lägga kläderna i tvättkorgen. Jag delar det med tusentals människor här...men kroppen vet...att en alltid fattas. Och det gör lika ont varje gång.
Imorgon hoppas vi på en lika stor dag. Alice har nämligen en liten detalj kvar att lära sig. Bromsa.
over and out.
//Meekatt...
<3 <3 <3
SvaraRadera<3
RaderaKänner igen känslan så väl, min mamma gick bort när Elias var mindre än 2 månader och varje dag ser jag allt det min mamma såg fram emot att se och göra, men hon finns inte här, hon missar allt och precis som du skriver, det gör ont! Jag vet inte hur många gånger jag plockat upp telefonen och tänkt ringa henne, men fått hejdat mig..
SvaraRaderaJa, det där med telefonen... Undrar om man kommer fortsätta så hela livet?
RaderaFina fina du Malin och duktiga duktiga Alice! Nu rinner tårarna... Jag vet hur du känner fast i mitt fall är de mormor som dog precis innan jag födde min son. Jag har länge funderat på om man ska tro på andar, spöken osv och kommit fram till att på något sätt så finns själen kvar. När jag blir precis som du beskriver sådär wow glad samtigt som klumpen i magen kommer brukar jag känna efter "såg du de där? lägg en hand på min axel, få min lugn" och på nått vänster försvinner den där klumpen och jag får en känsla av att såklart hon såg, hon ser allt, hon är här fast inte på de sättet jag vill ha henne här, hon är vår skyddsängel nu. Jag vet inte om de hjälper dig men när man tänker så brukar jag iaf bli lite mindre ledsen. <3 Å slutligen Fuck cancer! /J.
SvaraRaderaFuck cancer! <3
RaderaHjärtskärande roligt och sorgligt på samma gång. Heja Alice, Heja dig!
SvaraRadera:) Heja Alice!
RaderaJag blir alldeles varm i hjärtat samtidigt sorgsen:(
SvaraRaderaFy vad hemskt med den saknaden Efter en viktig person i sitt liv:( <3
Ja, det är en stor tomhet. Någon som alltid fattas... <3
RaderaKram <3
SvaraRaderaKram! <3
RaderaHeja Alice, du är bäst på att cykla!
SvaraRaderaOch en STOR kram till dig.
<3
RaderaKram!
Også jeg kan nikke genkendende til din sorg... og din vrede. Vi mistede farmor få dage før vi vidste vi ventede Mille - og nu er farfar også borte, hvilket ikke kun smerter os forældre, men også børnene. Det skærer én i hjertet når de siger; farfar skulle have været her nu! Eller - jeg savner farfar så meget. Ind imellem er der mange tårer :(
SvaraRaderaKram
Ja, det skär i hjärtat...de där orden. "Detta skulle mormor sett". Tårar...och saknad.
Radera<3
Heja Alice!
SvaraRaderaMycket bra skrivet det tar tag i hjärtat.
Heja Alice! <3
RaderaGråter... Ohh va jag känner igen känslan.. Både med att jag har en mamma som bor i Malmö men som inte bryr sig men också nu när jag blivit farmor och sonens pappa inte lever och inte kan ta del av den lyckan dela den med sin son och med mig med att bli farfar.
SvaraRaderaUnderbara Alice att hon fixade det på en o samma dag..
// Silla
Vad jag känner igen mig! Min mamma gick bort i cancer för två månader sen och jag vill inget annat än att ringa om mina barns framsteg varje dag. Vidriga sjukdom! /Sandra
SvaraRaderaÅh, två månader sedan! <3
RaderaOch efter 5,5 år är känslan den samma. Man vill ringa...och dela ögonblicken.
Jag känner så med dig! Imorgon är det två månader sen mamma gick bort och det gör så vansinnigt ont att hon inte får se Elliots framsteg, eller ens se den bebis vi väntar i juni. Allt det där som man tagit för givet innan, att mamma alltid ska finnas där. Vi kämpar vidare!
SvaraRaderaJa, vi kämpar vidare! <3
RaderaGringaranti! Mycket fint skrivet Malin! Kram till dig<3
SvaraRaderaKram! <3
RaderaKram!!! Du skriver så fint och jag blir så ledsen för din skull fina du.
SvaraRaderaMin dotter släppte också loss utan städhjuligår...trodde aldrig hon skulle klara det. Otroligt stolt igår när hon ropade efter mig. Där stog jag med tårar nakom min solbrillor :)
Kram igen!!!
Ja, det är stort när det lossnar! Stoltheten kan man nästan känna genom luften. <3
RaderaKram!
Duktiga fina Alice!!!!
SvaraRaderaMen va fan då Malin..nu fick du mig att börja gråta..igen!
Du ä bäst.
Haha, ajdå. Förlåt.
RaderaHon var visst där Malin... och hon sprang fortare än Freddy. Det är jag alldeles övertygad om.
SvaraRaderaTack för en fin blogg, du får mig att både skratta och gråta. <3
Ja, det gjorde hon säkert... :)
Radera<3
Stora varma kramar till dej Malin o alla ni andra som förlorat era mammor ❤
SvaraRaderaJag har själv en mamma som är delaktig i mina barns uppväxt.. Mitt liv hade varit fruktansvärt tomt utan henne.. Kan inte tänka mej hur livet hade varit utan henne.. Mina tårar rullar för mina kinder när jag läser om saknaden efter sin egen mor/mormor❤❤❤
Söta duktiga Alice som kan cykla.. Det är lycka❤
Ja, duktiga Alice som kan cykla - äntligen! :)
RaderaJa, det är en stor tomhet...
<3 Så känner jag med, fast det är barnens morbror som fattas!
SvaraRaderakram
Så, precis så, känns det, varje dag. Du skulle inte dö.
SvaraRaderaPrecis så...
RaderaHejja goe Alice!! Och en stor Bamsekram till dig!!!
SvaraRadera/Vanja
Kram!
RaderaSå fint skrevet, jeg sidder her i København med tårer og flere tårer.... og din dygtige lille pige, jamen altså .... flere tårer. Det er stort:-)
SvaraRadera/Liv (som btw nok ikke har skrevet nogen kommentar før, men læser ALTID din blog og EEEELSKER den, vi deler mange holdninger)
Tårarna rinner.......igen. Grattis till Alice!
SvaraRadera