![](https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEgZsd1Og9LL-1SPxMqCCqga74z34cg4KYWqx2IEfnSB2COgh-FzYZrpAHG51KsPJlp7fd5Mn9DSKp0p6y7TM5_f9c_JGzHZjMKDdwuAqBD0PvoHNMrt9wMmOX0SkzwhrxgV52FzKRcaa2oe/s640/IMG_20200603_222153_502.jpg)
Meekatt goes vården!
Andra dagar ler jag hela vägen hem ifrån jobbet. Jag älskar verkligen mitt jobb! Absolut det roligaste och viktigaste jobb jag har haft och man får så otroligt mycket uppskattning tillbaka för små små saker. För att man smörjer in en öm rygg, frostar av en frys där dörren knappt går igen, gör extra fina kvällsmackor med ärtskott på, filar lite vassa naglar, lagar ett par trasiga glasögon med superlim man jagat ifatt i leksaksbutiken, stannar på en kopp kaffe och frågar om barnbarnsbarnets kalas eller plockar med sig lite fina liljekonvaljer in och ställer på köksbordet. Små enkla saker som är så självklara för mig men som inte alls är det för dem. Små små saker som man gör av bara farten. Och plötsligt står man med en telefonlur i örat och en tacksam anhörig på andra sidan som tackar för att man gör...sitt jobb. Lite extra fina mackor bara. För att man kan. Och vill.
Ibland vill man springa därifrån. Ibland vill man inte gå vidare alls. Man vill stanna kvar och lyssna på alla häftiga historier och livsöden. Om glädje och möten de upplevt, stora sorger de överlevt, barn de är stolta över, yrken de haft, resor de gjort och sjukdomar de kämpat och kämpar mot. Titta på alla gamla fina saker och se hur de njuter av att få berätta och visa. Ibland vill jag bara packa ihop mina fina vårdtagare och ta med dem hem. Inte alla! (Gode gud nej, haha.) Men en del av dem! Man lär känna varandra och man bygger upp en härlig relation till några av dem. Man vet vem man kan driva med, vem man absolut inte ska skoja med, vem som älskar att man masserar hårbotten extra länge när man hjälper till med duschen, vem som säger nej till kvällsmat men ändå äter glatt när man berättat något roligt om barnen och smugit ihop en macka och man vet vem som bara behöver berätta samma historia igen för trettionde gången med samma inlevelse. Man lär känna dem och de blir som en del av ens liv liksom. Häftigt och värdefullt. Fint.
![](https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEiSOMeqmHlDq6r-BH6cS1dDKc3USO1JWw4FMdg9UjGvRQJL1M-JRbmLe5vPySSX-qmEe9p1FmarBxkh52NAQWN4DNZ46u4PFc2vK5CFC17rbn3EXKSCJpFbXaR5Rp8Z1XidTzhEzUDvNE4f/s640/IMG_20200603_214227_993.jpg)
Ja, man känner sig som en fångvaktare ibland. 2 kilo nycklar i fickan...
Man hamnar i de märkligaste situationerna. Man skrattar och man gråter. Man skrattar ofta inombords, knyter näven i fickan ibland och man går fullständigt i bitar ibland. Man lär sig att stänga av känslor (och sinnen också ibland - tack gode gud!) Man drar bara på sig visiret, skoskydden och handskarna och man hugger i utan att ens fundera. Bacillskräck och känslig mage eller annat gnäll finns det liksom inte utrymme till här. Man bara gör. Och värdigheten och ödmjukheten inför uppgiften tar över helt. Det man fruktat förr gör man nu nästan med glädje. För att det är bara så det är. Och det kunde varit min mamma. Eller jag. Eller min dotter. Man tömmer en urinpåse och berättar att man själv gick med en sån förra året innan jag fick opererat min njure...och man får ett tacksamt leende. Vi är ju alla samma sort - bara i olika fas. Jag kan stanna upp i vissa situationer ibland och skratta och tänka "Vad i helvete är det jag håller på med och hur hamnade jag här?!" Men så går man till nästa...och möts av så mycket tacksamhet och ödmjukhet att hjärtat blir som fyllt med sockerdricka. En del dagar fnissar man sig igenom sin runda - andra dagar står man i hissen och torkar tårarna efter att man försökt trösta en dement vårdtagare som inte vill leva mer. Livet alltså. Tänk att man är där...i just de stunderna. Jag. Vilket jäkla ansvar liksom. Men tänk - ibland kan man tigga till sig ett par glada danssteg om än med en rollator emellan. Livet alltså. Och som de här människorna levt! Wow!
![](https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEhFWcYQNInzyS934VXzk1nlm8a2yQVywQii_H6C9XBlNpqoe-ngM-QnNS7ZSS6Whz8fD0JWb1kSD6RBRfjiaLXE13jyD-wXx-04Prd2S_zkf00irZkrOwze9bI9b1_ehJIObxqN-Gu-KujQ/s640/IMG_20200603_222346_545.jpg)
Ja, så här ser vi ut...
Häromdagen fick jag klappa en trött liten farbror på kinden igen och säga "sov så gott" när han somnade in efter att jag suttit vak hos honom i tre dagar. Att få vara den som ser en riktig kämpe tappa sina sista krafter mot cancern och dra en sista suck i livet. Att få vara den lugnande och trygga punkten för en anhörig i stor sorg och förtvivlan som jag så väl känner till. En sorg så stark att jag kan se den, smaka den och ta på den. Att få vara den starka, varma, lugna och trygga för den som nu känner det jag kände då. Det är helande för hjärtat. Livet. Och döden. Att få vara den som tillsammans med sköterskan vattenkammar och tar en fin skjorta på den sköra kroppen som gett upp. Lägga blommorna på bröstkorgen, sträcka ut och släta till täcket. En sista klapp på kinden. Så oerhört viktiga och starka stunder och så värdefullt, ömt och fint.
Igår kväll var en kollega nästan i slagsmål med en aggressiv vårdtagare som fick ett litet bryt och själv stod jag inrullad i ett jävla madrasskydd och skrämde nästan livet ur en stackars tant som möttes av ett 2 meter långt vitt spöke i sovrummet. Idag glömde jag både telefonen och bilen och sprang maraton över hela Laholm i full panik, haha. Men det är ju här jag ska vara. Trots att lönen knappt räcker till mjölk när hyran är betald...så älskar jag det. Med min spegelvända namnskylt på instagram, osminkad och med fula blå skoskydd som jag jämt glömmer att ta av och springer över torget med. Med hela stadens portkoder, tvättstugor och soprum memorerade i hjärnan, med min hand på en skör liten hand, med en nyckelknippa i fickan så tung att jag nästan tappar byxorna, med larmtelefonen som ger mig trippel puls varje gång den piper, med de bästa kollegorna man kan tänka sig och med tanter och farbröder som äter legymsallad och för sjätte gången frågar efter rätt sida i TV-tidningen. Där ska jag ju vara. För sån é ju jag.
over and out.
//Meekatt...
Så fint skrivet! Har en 81-årig mor som vi just försöker få hemtjänst till. Hoppas hon får någon som dig!
SvaraRaderaVILKEN TEXT!! Fulgråter så jag sätter frukostgröten i halsen! Ja, det är exakt DÄR du ska vara katten! Kan inte tänka mig en bättre plats för dig. Hatten av för att du kastar dig in i något som egentligen borde skrämma skiten ur den gamla Meekatten med handspritsmissbruk och allt. (I och för sig blir det kanske stillat nu med, hehe). Men du är en hjälte för att du gör detta och dina lyckostar till vårdtagare kan skratta sig lyckliga!!!
SvaraRaderaÅh, älskar detta så mycket! TACK för dig!
SvaraRaderaPrecis så där är det. Legymsallad får jag med handla. Men jag har även haft vårdtagare som skriver 5 paket chokladmuffins på handlingslistan. Varje vecka. Så det är olika.
SvaraRaderaOch som du säger, ibland är den där 5 minutern kaffe dagens viktigaste besök. För det ger så himla mycket.
Jag tänkte på det senast igår, hur mycket historier och berättelser man bär på. Om cykelturer över halva Sverige, kärleksbrev som de memorerat, krossade drömmar och hur de träffade sin livs kärlek.
Jag tror också att du genom din egen upplevelse som patient och anhörig vid din mammas sjukdom verkligen skapat dig erfarenhet som gör dig så bra för det här.
Lönen är inte så hög alltid. Men man får verkligen känna att man gjort något som känns viktigt på riktigt.
Och ibland gråter man i bilen för att någon känner sig så ensam. Och i nästa skrattar man åt att någon hörde så galet fel av det man sa. Att det blev otroligt roligt.
Tack för att du lyfter jobbet i hemtjänsten på ett helt fantastiskt sätt med dina ord.
Fantastiska du ❣️ Världen blir så mycket bättre.
SvaraRaderaEn till här som gråter nu på morgonen. Du är duktig på att få texterna så bra. Du får fram verkligheten när du skriver! Och jag tror verkligen du får gamlingarna att känna ett leende när du går därifrån.
SvaraRaderaVilken fantastisk text och vilken skillnad Du gör! Tack!
SvaraRaderaFint skrivet!! Stor igenkänning på mycket! Speciellt stödstrumporna!😉 Heja oss!
SvaraRadera<3 Wow, tack för en underbar start på helgen
SvaraRaderaSå otroligt fint skrivet! Har själv jobbat på äldreboende och i hemtjänst och det var det mest lärorika och varierade jobb jag haft, hade aldrig velat varit utan den erfarenheten. Man får se hela skalan av livet helt enkelt!
SvaraRaderaSå fint du skrivit, helt underbar text. Det låter som den perfekta arbetsplatsen för dig. De som blir ompysslade av dig kan verkligen känna sig privilegierade. Hälsningar från Anne.
SvaraRaderaSå fint skrivet. ❤️
SvaraRaderaVården är verkligen underbar att jobba i ibland.
SvaraRaderaMan blir så otroligt rik på fantastiska möten och alla personer man lär känna.
Synd att inte lönen matchar ansvaret.
att jobba med människor är inte mkt värt jämfört med andra ”viktigare saker” tex data, på nån fabrik...
/sjuksköterska
Vad fint skrivet, mina tårar rinner, ALLA borde få ha en Meekatt i sina hem och i sina liv.
SvaraRaderaALLA borde få ha någon hos sig som bryr sig och känner så, som du gör. ALLA borde bli behandlade med den kärlek, ömhet och respekt som Du ger.
Du är fantastisk!
Kramar till Dig
Blir tårögd av din text.. du skriver så fint och så beskrivande.. jag är du i nåra minuter..
SvaraRaderaBeundrar alla människor i vården o förskola/skola.. de är jobb jag inte skulle klara av även om de är fyllda med massor av historier och händelser.. du passar perfekt där kan bara tänka mig vilken glädje och humor du skapar för "gamlingarna"
<3 varma kramar
Så fint skrivet, ser på mitt jobb med andra ögon, det är så lätt att bara prata om och minnas det jobbiga och dåliga med att jobba inom hemtjänsten. Alla skulle anställa dig som reklamkonsult för vårdjobb!
SvaraRaderaTACK för den fina beskrivningen av mitt yrke sedan 18 år. Känner mig plötsligt stolt över det jag gör! Du är magisk på att sätta ord på varje känsla. TACK!
SvaraRaderaDu är underbar!
SvaraRaderaMen gode Gud katten så fint!! Fulgråter så tårarna forsar ner i lördagspannkakorna! Tänk att du inte kunde hamna mer rätt med all din erfarenhet, ditt varma fina sätt och din humor! Måtte lönerna tredubblas så att du stannar kvar i äldrevården för alltid!!! ❤❤❤
SvaraRaderaKära kollega=)...ja då är du också vårdpersonal och som vanligt bjuder du på härlig underbar text.
SvaraRaderaOch tänk vad man får uppleva & vad andra upplever under alla år.
Du passar perfekt i ditt nya yrkesval
Vad fint du beskriver jobbet som du verkar vara perfekt för!!
SvaraRaderaÄlskar ditt engagemang❣️
SvaraRaderaKram / Lena
Malin, jag skulle kunna skriva en hel roman om hur jag känner när jag läser det du skrivit.
SvaraRaderaMen det funkar ju inte.
Så jag säger bara att du är underbar och jag önskar att det fanns fler som du! ♥
Kramar